Musica Petropolitana
Musica Petropolitana — латинська назва ансамблю старовинної музики з міста Санкт-Петербург. Ансамбль спеціалізується на придворній музиці 18 століття.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/61/Ermitage_Theater.jpg/200px-Ermitage_Theater.jpg)
Звертання до документів початку 18 століття виявило цікаву особливість — важко знайти свідоцтва про архітекторів, художників, декораторів. Однак, в ту важку і трагічну добу досить часто в записах згадували музикантів. Ремесло, віднесене до насолод, музика сприймалася надзвичайною розкішшю. Вже у 1703 році Олександр Меншиков, що отримав посаду коменданта Шліссельбургу, виписав до себе у фортецю заморські екіпажі з Архангельська, а від багатого Григорія Строганова — органіста Афоню. В травні 1703 року закладено Санкт-Петербург. Практично тоді ж почала закладатися музична традиція міста. Петровські канти — її початкова сторінка.
Примітивна музика петровської доби вже не задовольняла нащадків. Імператриця Анна Іванівна збирає новини про музикантів в Італії. Звістка про уславлену оперну трупу Франческо Арайї спонукала імператрицю виписати композитора разом з трупою, музикантами і навіть театральним художником в Петербург. Так заклалася тривала традиція запрошення європейських музикантів в нову російську столицю. Відомим центом музичної культури міста десятиліттями був Ермітажний театр. Вона не припиниться і в 19 столітті, а серед артистів-візитерів у Петербург -
Ансамбль створено у 1990 році. Його попередником був колектив з назвою " Musica Antiqua St. Petersburg ". Засновники запропонували звернутися до творів придворних композиторів, іноземних і російських, а також до творів доби бароко інших музикантів. "Індивідуальне обличчя " ансамблю створюють якраз твори митців, пов'язаних зі столицею колишньої Російської імперії.
Ансамбль має специфічний репертуар, що базується на творах композиторів, які працювали при російському імператорському дворі 18 століття. Але серед композиторів, твори яких грає ансамбль, є й митці з інших країн. Перелік композиторів може зацікавити і студента з консерваторії, і музикознавця, історика мистецтва, і прихильника старовинної музики, бо серед них уславлені і маловідомі.
- Арканджело Кореллі (1653—1713)
- Джузеппе Сарті (1729—1802)
- Бальдассаре Ґалуппі (1706—1785)
- Доменіко Чімароза (1749—1801)
- Вінченцо Манфредіні (1737—1799)
- Березовський Максим Созонтович (1745—1777)
- Хандошко Іван Євстафійович (1747—1804)
- Козловський Осип Антонович (1757—1831)
- Джованні Паїзієлло (1740—1816)
- Антоніо Вівальді (1678—1741)
- Йоганн Себастьян Бах (1685—1750) та його сини
- Нікола Порпора (1686—1768)
- Генріх Ігнац Франц фон Бібер (1644—1704)
-
Франческо Арайя
-
Джузеппе Сарті
-
Джованні Паїзієлло
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c8/The_theater-3-Yusupov_Palace-saint_petersburg.jpg/200px-The_theater-3-Yusupov_Palace-saint_petersburg.jpg)
Недовга в порівнянні з Флоренцією чи Львовом історія міста не завадила мати багатіархіви і бібліотеки, в тому числі бібліотеки музичні. Ноти опер і концертів, написані в місті чи виписані з-за кордону, роками осідали в Імператорській Публічній бібліотеці (нині Російська національна бібліотека). Саме сюди передали манускрипти приватної бібліотеки князів Юсупових (Юсуповський палац у Санкт-Петербурзі століттями мав власний театр для музичних потреб князівського двору).
А в місті діють ще й музичні архіви і бібліотеки Консерваторії, Театрального інституту, Інституту історії мистецтв, філармонії. Знайти музичні скарби для розширення репертуару було і є де.
- Сергій Фильченко (скрипка)
- Дмитро Синьковський (скрипка)
- Ірина Шнеєрова (клавесин)
- Дмитро Соколов (віолончель)
- https://web.archive.org/web/20120511193931/http://www.lgz.ru/article/4617/ статья в «Литературной газете» об ансамбле
- https://archive.today/20120803171308/http://www.kultura-portal.ru/tree_new/cultpaper/article.jsp?number=121&rubric_id=207&crubric_id=100442&pub_id=363630 статья в газете «Культура»